Kommendörens loggbok, stjärndatum 45470,1.
Vi ska till Moabsektorn för att spåra en bit av en söndervittrad stjärna.
Vi ska övervaka skadorna den orsakar på andra planeter.
Vi har problem. Fragmentet passerar Moab 4 om sex dagar.
-Det visste vi ju. -Men inte att det bor folk där.
De har upprättat en konstgjord miljö.
-Vet ni säkert att det finns nån där? -Ja. Sensorerna känner av människor.
-Besvarar de vårt anrop? -Nej.
-Har några rymdskepp försvunnit här? -Nej.
-Hur hamnade de på den här planeten? -De vet nog att vi är här.
Våra sensorer får in EM-utslag. Vågmönster från ett föråldrat relä.
Alltså kan de kommunicera med oss.
Öppna en frekvens från förra seklet.
Öppen.
Det här är kommendör Jean-Luc Picard på rymdskeppet Enterprise.
Det är viktigt att ni svarar.
-De förstärker sina försvarssköldar. -lnte direkt någon röd matta.
Vi vill er inget illa. Er planet kommer att drabbas av-
-kraftiga jordskalv, orsakade av ett annalkande fragment av en stjärna.
Det finns inget som kan klara sånt.
-De svarar. -Visa på skärmen.
Enterprise, jag är Aaron Conor.
Mr Conor, vi visste inte att det fanns människokolonier här.
Jag vill inte verka oartig, men vi vill inte ha kontakt med utomstående.
Jag svarar enbart på grund av varningen.
Fragmentet passerar er planet inom sex dagar.
Jag vet. Vi övervakar det. Vi klarar skalv på 8, 7 på richterskalan.
Mr Data.
Fragmentets densitet är 100 miljarder kg per cm³.
När det passerar Moab 4 blir skalvet kraftigare än 8,7 på richterskalan.
-Vi måste nog evakuera ert folk. -Nej. Det måste finnas alternativ.
Vi ska gärna utreda det med er. Vill ni komma ombord och diskutera?
Vi har avskärmat vår miljö. Ingen kan komma in eller ut.
Vi kan transportera materia-energi.
-Vi kan ta er genom konstruktionen. -Menar ni det? Fantastiskt.
-Får vi transportera er hit? -Nej, jag måste stanna här.
Men under omständigheterna tillåter jag att en mindre grupp kommer hit.
Om inte annat för att få se hur ert transportsystem fungerar.
Då så. Kommendörkapten Riker och hans trupp är hos er snart.
-Det här är ett misstag. -Vad ska jag göra, Martin?
Det som krävs för att hålla dem borta. Vi har mycket att förlora.
-Vad är det där? -Det är de. Titta, Martin.
Otroligt!
Rymden - den sista utposten.
Detta är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess uppdrag är att utforska främmande nya världar.
Att söka efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit där ingen tidigare varit.
Det är underbart. Jag förstår att ni inte vill åka härifrån.
Det handlar inte bara om vilja. Vi måste stanna här.
Det är självmord att evakuera. Det vi jobbat för i 200 år förstörs.
Vårt samhälle är tekniskt framställt. Med genteknik.
Våra förfäder från Jorden ville skapa ett perfekt samhälle.
Genom att styra fortplantningen skapade de ett folk utan brister.
Det folket skulle bygga ett paradis.
Ni är allihop noggrant framavlade?
-Er DNA? -Åtta generationer.
Vi har ökat mänsklighetens potential.
Fysiskt och psykologiskt. Vi är långt mer utvecklade än...
-Vi. -Ärligt talat, ja.
Ingen i vårt samhälle skulle vara blind, t.ex. Ta inte illa upp.
-Jag ser alldeles utmärkt. -Ja. Jag menade bara att...
Tack, Martin. Du har nog klargjort att vi också har en del brister kvar.
Vi är nästan helt integrerade.
Inte bara med varandra, utan även med miljön.
Vi bor inte bara här. Vi är en del av miljön.
Varje liten växt, minsta livsform är en del av en större plan.
Vi kan inte skiljas från det utan att för alltid ändra det vi är.
Er närvaro här har redan påverkat balansen i vårt samhälle.
Om vi inte överlever spelar väl inte balansen i samhället så stor roll?
Jag ber om ursäkt. Men han sköter den funktion som han fötts till.
-Och vad är det för funktion? -Tolkning av förfädernas intentioner.
-En domare. -Mer eller mindre.
-Han saknar dock diplomatisk förmåga. -Men inte ni.
Det är vad jag framavlats till. Vi vet vår roll redan som barn.
-Vad vi förväntas göra. -Det låter inte så kul.
Tvärtom. Jag känner inom mig att jag föddes till ledare.
Jag är det jag skulle valt att bli. Tänk så här:
Finns det folk i ert samhälle som inte vet vad de ska göra av sina liv?
De kanske har fel jobb. De kanske skriver dålig poesi. Eller än värre:
De är stora poeter, men har vanliga arbeten och blir aldrig upptäckta.
Sånt händer inte här. Vi har en idealisk tillvaro.
Den ger vi inte upp så lätt.
Vi ska försöka hjälpa er att bevara den.
-Hannah, det här är våra gäster. -Från rymdskeppet, ja. Ett nöje.
Hannah är vetenskapsman. Hon kan stärka vårt försvar.
Hon är mycket bra på teoretisk fysik.
Jag har tagit fram diagram baserade på viktanalytiska potentialer.
Troi och jag återvänder. Hör av er när ni vet något.
Om mr Conor inte har något emot det vill jag se mer av kolonin.
Det går bra. Jag vill gärna visa den.
Anropar Enterprise. En att stråla upp.
Verkställ.
Är det säkert att min närvaro inte stör?
Stör? Du tänker på det Martin sa.
Jag vill inte rubba balansen här.
-Skadan är redan skedd. -Var allvarlig nu.
Bokstavstrogna som Martin har glömt att vi är människor. Vi anpassar oss.
Det måste hända andra oväntade saker. En för tidig död. En olycka.
Genetikerna rensar bort alla medfödda hälsorisker före befruktningen.
Befolkningen är så pass varierad att genbalansen bibehålls-
-om någon skulle dö i förtid.
Men det händer inte så många oväntade saker här.
-Det låter förstås otroligt tråkigt. -lnte alls.
Jag förnekar det om du säger något till Martin: Jag blev upprymd i dag.
Att få träffa dig, träffa nya människor med nya idéer.
Så känns det för mig att vara här.
Jag studerar människors beteende och för mig är det här fascinerande.
-Jag är skeppets rådgivare. -Här skulle ni gå sysslolös.
Jag skulle ta in på hotell här om det fanns något.
Då ska jag se till att de bygger ett.
Biosfärens överbyggnad klarar inte av skalven. Miljön skulle påverkas.
Det tror jag också.
Ert skepp... Hur mycket energi kan det generera?
Vi har en materia-antimateria-warp, den starkaste i Stjärnflottan.
Hur så?
Antingen flyttar vi på oss eller så får fragmentet göra det.
Vi kan flytta en liten måne, men ett stjärnfragment blir för tungt.
-Vad är det där? -En galen idé.
-En multifasad traktorstråle? -Jag fick idén när vi såg fragmentet.
Men vi har inte tillräckligt med energi för det.
Ni har det.
Hannah behövs på skeppet.
Med mina teorier och deras utrustning kan vi ändra på fragmentets färdväg.
Ingen hade besökt eller lämnat oss förrän i dag.
-Det är verkligen en historisk dag. -Det här strider mot alla avsikter.
Grundarna ville inte att vi skulle dö.
Hennes frånvaro förskjuter balansen...
Tillfälligt. Vi måste vara flexibla nu.
Vi vet inte hur transporten påverkar hennes DNA.
Det påverkas inte alls. Det har aldrig hänt.
Du får resa, Hannah.
-Får jag återvända senare? -Gärna det.
Enterprise, tre att stråla upp.
Verkställ.
La Forge och Hannah Bates-
-har försökt justera fragmentets färdväg i tre dagar.
Om de inte lyckas inom två dygn, måste vi evakuera.
Jag tror att vissa hellre riskerar att dö än att lämna planeten.
Du har ju vistats en del på planeten. Hur får vi dem att ändra sig?
Jag vet inte om vi kan det. Då måste de överge sitt sätt att leva.
De har förvandlat ett tvivelaktigt vetenskapligt framsteg till en dogm.
-Gillar du inte genteknik? -En dålig idé som är förlegad nu.
De tycks ha lyckats med den.
Deras mänsklighet har försvunnit med gentekniken.
Många av de kvaliteter som de avlar bort, sånt som...
Osäkerhet, att få hitta sig själv, det okända.
Sånt gör livet värt att leva.
Åtminstone för mig.
Jag vill inte leva med en utstakad framtid. Vill du det?
Jag har ställt mig den frågan ofta de senaste dagarna.
Jag vet inte. Jag tvivlar på det.
Men det är det de tror på. Det blir svårt att förmå dem att åka därifrån.
Deras ledare, Conor, verkar vettig.
Han är mycket vettig. Öppen för förslag, eftertänksam...
Avväpnande. Den perfekte förvaltaren.
Det stämmer säkert. Reser han när han inser att det inte finns något val?
Jag vet inte. Jag hoppas det.
-Du beundrar honom. -Ja.
Hjälp mig då att få honom att inse vad som kan hända hans koloni.
Om han fattar rätt beslut och är en bra ledare, kan de andra följa honom.
-Om vi ökar warpenergin med 80 %... -Då ryker sändarna igen.
Vi kan inte få röret att bibehålla den energinivån. Det går bara inte.
Jag har inte sovit på så länge att det känns som tyngder i ögonlocken.
Geordi...
-Har du alltid varit blind? -Förlåt. Det var förstås en chock.
-Jag sätter på det igen. -Nej. Jag ville inte genera dig.
Det här har aldrig generat mig.
Jag föddes blind. Jag har alltid varit så här.
-Får jag titta på ditt visir? -Visst.
Om jag hade blivit till i er värld skulle jag väl inte sitta här nu?
-Nej. -Man hade gjort sig av med cellen.
Våra grundare ville inte att någon skulle behöva leva med handikapp.
Varför ska de bestämma om sånt? Kan inte jag bidra med något?
Jag vet inte vad jag ska säga.
Varsågod.
Hur fungerar det?
Visiret känner av spektrat från 1 hertz till 100 000 terahertz.
Informationen omvandlas och skickas direkt till min hjärna.
Men omvandlingshastigheten, då? Hur undviker du överbelastning?
Preprocessorer komprimerar dataflödet till pulser. På det viset blir det...
Vänta lite... Vänta ett tag.
En kort puls genom traktorsystemet skulle inte överbelasta sändarna.
Själva tekniken finns i den här.
Om vi kan använda kompressionstekniken i warpen...
Traktorkraften får inte slå tillbaka.
Det behövs bara några justeringar.
-Det är verkligen perfekt. -Vad då?
Lösningen finns i ett visir som inte skulle ha funnits i ert samhälle.
Ta inte illa upp.
Fortsätt, Matthew.
Det är svårt att fatta. Allt det här underbara, så nära förödelse.
Det är svårt att fatta att vi ska förlora det.
Jag är kanske naiv-
-men kan ni inte bygga upp det här på en annan planet?
En barnramsa som mamma brukade läsa far runt i skallen på mig.
En barnramsa?
"Humpty Dumpty satt på muren, Humpty Dumpty trilla' ner."
"Alla kungens hästar och alla kungens män, kunde inte få ihop Humpty igen."
-Varför berättar vi sånt för barnen? -För att förbereda dem på sånt här.
Vi är lika sköra som ett ägg och lika omöjliga att sätta ihop igen.
Vi är så integrerade att varje större förändring skulle leda till kaos.
Jag beklagar verkligen. Om jag ändå kunde hjälpa till.
Du har hjälpt till. Du har varit underbar, som min egen rådgivare.
Nej. En rådgivare måste alltid hålla distansen.
-Jag tänker hellre på oss som vänner. -Vänner...
Det räcker inte heller till.
Eller hur?
-Aaron... -Jag måste erkänna.
En del av mig vet att om jag strålar ut härifrån, finns du på andra sidan.
-Det här är fel. -Hemskt fel.
Ska fragmentet flyttas måste traktor- strålen klara högre energipulser.
Vi behövde en effektivare sändare till det.
Men då skulle vi överbelasta sändarna.
Därför använde vi lite visirteknologi för att öka effektiviteten.
Samtidigt minskar påfrestningen på rören.
-Hur mycket ökar effektiviteten? -Nästan 300 %.
-Det räcker inte. -Det kan inte flyttas så långt...
Men om vi samtidigt förstärker biosfären...
Med er skärmteknik kan det fungera.
De måste få låna några teknikerteam av oss.
Informera mr Conor.
Be berörda officerare att göra sig klara för transport.
-Du är uppe tidigt. -Jag följer Enterprises tid.
Aaron, jag tänker återvända till skeppet.
-Vi ska inte ses igen. -Varför?
-Därför att det är det enda rätta. -Jag är inte övertygad om det.
-Du vet det lika väl som jag. -Du är arg.
Ja, jag är arg. Arg på mig själv för att jag lät det här hända.
Deanna...
Jag skulle kunna bli kär i dig.
Men vi vet båda hur det skulle sluta.
Vad skulle Martin säga ifall mitt DNA blandades in i er genetiska balans?
Om vi måste evakuera är allt möjligt.
Hör så du pratar. För några dagar sen ville du inte ens tala med oss.
Det här är mitt fel. Förlåt.
Jag behöver dig här. Det här ska inte hända igen.
Jag måste åka.
Goda nyheter. Vi kan ändra fragmentets kurs.
Men vi måste också förstärka konstruktionen. Då behöver vi hjälp.
Vi måste ta hit tekniker från Enterprise som kan jobba med er.
-Tekniker? -De ska installera skärmgeneratorer.
50 officerare väntar på att stråla ner.
-Vi har ont om tid, Aaron. -Har vi något annat val?
Nej.
Enterprise, börja stråla ner dem.
Loggbok: Enterprise ligger på en parallell kurs med fragmentet.
Vi måste justera dess bana med minst 1, 2 grader om kolonin ska klara sig.
Lägg oss i närheten av fragmentet.
-Sätt i gång, mr La Forge. -Ja. Lycka till.
Sätt i gång traktorstrålen.
Då försöker vi. Stänger av icke-essentiella system.
Ökar sändarkretsarna med 170 %.
Ökar impulsenergin. EPS-nivån ökar.
Överför warpenergi till traktorstrålen.
Generatorerna fungerar normalt. Strålen är nu synkroniserad.
-Sändarna förstärkta med 320 %. -Vi behöver mer energi.
Livsmiljösystemet på miniminivå.
-Förstärkt med 390 %. -Kom igen nu...
-Fragmentet har samma kurs. -Pulsfrekvensen måste öka.
Sändarkretsarna ryker snart.
-Förstärkt med 400 %. -Vi är på rätt väg.
Fragmentet har flyttats 0,4 grader. 0,65. Det fungerar.
-En av sändarkretsarna är utslagen. -Livsmiljösystemet kollapsar.
Evakuera däck 9, 12 och 13. Geordi, vi måste få tillbaka energin.
Fragmentet har förskjutits 1,01 grader.
-Det räcker inte. -Den andra sändaren är utslagen.
Livsmiljösystemet kollapsar på däck 5 till och med 9.
Mr La Forge...
Hela skeppets livsmiljösystem slås ut om 15 sekunder.
Snart. Förskjutningen är 1,06 grader.
Systemet slås ut om fem sekunder.
1,18...
Stänger av traktorstrålarna. Energin tillbaka till livsmiljösystemet.
1,2. Vi klarade det!
Livsmiljön är normal på alla däck.
Fragmentets kurs har ändrats med 1,21 grader.
-Anropa kolonin. -Ja, kommendören.
Vi lyckades. Med er förstärkta biosfär är inte fragmentet något hot.
Jag kan inte med ord uttrycka min tacksamhet. Hör Hannah mig?
-Ja, Aaron. Jag hör dig. -Du åstadkom något fantastiskt.
-Tack. -Du ska belönas när du återvänder.
Tack igen, kommendören.
Loggbok: Fragmentet är ute ur Moabsystemet.
Kolonin erfor några skalv. Men det blev bara smärre materiella skador.
Verkställ.
Då så. Alla från Enterprise är inräknade.
-De har varit ovärderliga. Tack. -Då kan vi ge oss av nu.
Hälsa Deanna att jag beklagar att jag inte fick ta farväl personligen.
-Hon känner säkert likadant. -En spricka i biosfären.
Hämta Hannah Bates.
Förstärkningen var tydligen inte tillräcklig.
Det har blivit en spricka.
-Går den att reparera? -Jag vet inte. Jag måste kolla det.
Om vi inte förseglar snabbt måste vi kanske evakuera.
-Vi har nog bara några timmar på oss. -Får jag hjälpa till?
-Det är otroligt efter allt vi gjort. -Verkligen otroligt.
Det ser illa ut. Sprickan är djup.
Varför gör du det här? Det finns ingen spricka.
Vad talar du om? Den är ju här. Du såg själv att jag mätte giftläckan.
Hannah, den positroniska scannern i mitt visir skulle ha upptäckt det.
Den skulle ha känt av minsta läcka.
Den missar inte mycket, den där.
Okej. Jag ska säga sanningen. Blir du nöjd då?
Varför gör du det här?
Jag föddes till att bli en av de bästa i min generation.
De senaste fem dagarna har jag sett teknik som jag inte kunnat drömma om.
Jag undrar: Om vi är så lysande, varför har inte vi uppfunnit det där?
Nöden är nog verkligen uppfinningarnas moder.
Behöver man något, uppfinner man det.
Men alla mina behov förutsågs redan innan jag föddes.
Vi alla här i kolonin lever kvar i medeltiden. Vi är ett stort skämt.
Vi har inte sett längre än till biosfärväggen.
Nu har våra ögon öppnats för oändliga möjligheter.
-Asyl? -Hon vill lämna kolonin.
Och kanske inte bara hon. Vårt team fick svara på många frågor.
-De var nyfikna på världen utanför. -Varför skulle vi inte ge dem asyl?
Vi kan inte göra det. Inser du vad det innebär för kolonin?
Jag inser att de är människor med en fri vilja. Hon har den rätten.
Och hur går det för kolonin?
Deras samhälle är genetiskt integrerat. Det blir som hål i det.
-De skulle gå under. -Vi måste kunna hjälpa dem.
-Vi kanske har gjort för mycket. -Vi räddade dem från undergång.
Gjorde vi?
Det är nog dags att jag träffar mr Conor.
Transportrum 3.
Dator, stopp.
Jag måste berätta någonting. Det är inte lätt.
Jag har visat dåligt omdöme.
-Jag har inte agerat yrkesmässigt. -Vad menar du? Ta ett djupt andetag.
Conor och jag hade ett förhållande.
-Jag förstår. -Det borde inte ha hänt.
Jag visste att de oroade sig för inflytande utifrån, och...
Jag borde ha varit försiktigare.
-Hur är ditt förhållande nu? -Jag tänkte inte träffa honom igen.
-Vill du inte följa med? -Jo, det är nog bäst.
Men jag ville att du skulle veta först.
Jag uppskattar det. Dator, fortsätt.
Jag ville så gärna hjälpa honom. Finnas där. Men ju mer jag gjorde...
Deanna... Vi har alla haft de bästa avsikter med det här.
Jag skulle dragit mig ur det genast.
Men det gjorde du inte.
Och det är mänskligt. Vi begår misstag.
Oavsett all genteknik är ingen perfekt.
Struntar du i kolonins bästa för att bejaka din egen själviskhet?
-Vi tjänar på att bli människor igen. -De på skeppet har fördärvat henne!
Aaron...
-Mr Conor, vi två behöver prata. -Ert fel. Vi borde inte svarat.
Om vi hade följt det rådet skulle vi ha varit döda nu.
-Hon får inte följa med er. -Jo, många fler vill följa med mig.
Hannah, vi ska låta Aaron och kommendör Picard diskutera det här.
Det finns inget mer att diskutera.
-Martin. -Det skulle nog hjälpa...
Jag vill tala med kommendör Picard ensam. Tack, Martin.
Det ironiska är att han insåg att det skulle bli så här.
Jag ville inte höra, och valde att inte lyssna.
-Du vill ju rädda er koloni. -Nej. Nej...
Jag önskar att det var så enkelt.
Jag kan inte förlåta mig själv så lätt.
Jag förstår nämligen hur Hannah Bates känner. Jag har känt likadant.
Jag tyckte att ert folk var lika spännande och stimulerande som hon.
Jag var lika nyfiken på er som alla andra. Men jag är inte alla andra.
Jag är vårt folks ledare. Jag är född till att skydda dem.
I stället har jag förrått dem. Jag har låtit det här hända.
-Vi har båda låtit det här hända. -Då gör vi så att det inte förvärras.
Om det ändå fanns ett sätt.
Jag föddes till att styra den här kolonin, inte demontera den.
Om du tvingar dem att stanna så förtrycker du dem.
Om bara ett fåtal lämnar oss blir det förödande. Tänk på de som blir kvar.
De får ärva ett socialt kaos som kommer att vara i generationer.
Er ankomst skapade det här problemet. Lösningen är att ni lämnar oss.
-Det där är naivt. -Neka dem plats!
Jag kan inte strunta i deras önskningar.
De är människor som vill resa härifrån.
Du kan inte heller strunta i alla som får lida i så fall.
Ju värre lidandet blir, desto fler vill åka.
Det vi bevittnar är vår undergång. Jag ber dig att inte låta det hända.
Jag kan inte fatta ditt beslut åt dig.
Vi talar med dem tillsammans och ber dem att inte göra ett impulsivt val.
Men om de ändå väljer att resa kommer vi inte att vända dem ryggen.
Picard har beslutat att ta med alla som vill lämna kolonin.
Jag ber er att stanna.
Aaron, förstår du inte att vi inte kan vara lyckliga här längre?
Vi var oskuldsfulla. Det blir vi aldrig igen.
Erfarenheterna under den senaste veckan blir en del av vårt arv.
Vi anpassar oss. Om några generationer...
Vi vill inte stanna här så länge.
Okej. Ge mig sex månader.
-Vänta sex månader. -Vad tjänar det till?
Visst har vår närvaro här haft en oavsiktlig påverkan på ert samhälle.
Gjort är gjort. Så är det bara. Just nu känner ni starkt för det här.
Det kanske vore bra att ta tid på sig-
-och tänka över konsekvenserna. Vi kan återvända om sex månader.
Ska vi stanna här i sex månader medan de ska få oss att tänka om?
På fem dar har ni bara sett en bit av hur livet ter sig utanför er biosfär.
Skulle ni vilja vistas på ett flaskskepp? Ni anför ett rymdskepp.
Liksom ni vill vi utforska det okända.
Hannah, det här är ditt hem. På sätt och vis är vi alla din familj.
Förtjänar vi inte att få tala om detta? Jag ber bara om sex månader.
Det spelar ingen roll. Det är bara folket här som får lida i onödan.
Det är du som orsakar lidande här. Du.
Förstår du inte? Det är över. Du måste leda ditt folk in i framtiden.
När ni är redo att återvända är ni välkomna.
-Vad ska du göra nu? -Försöka beräkna skadorna.
Försöka göra det omöjliga: Bygga upp samhället igen utan viktiga bitar.
Du handlade i folkets intresse. Du kunde inte undvika det som hände.
Jag tänker på det som skedde om och om igen. Vad gjorde jag för fel?
Jag hittar bara ett felsteg. Och jag kan inte ens ångra det.
Om jag fick tillfälle skulle jag säkert göra samma misstag igen.
Här finns många genetiskt kompatibla kvinnor. Varför blev jag kär i dig?
-Säg inte så där. -Är det bristerna som gör dig unik?
I vilket fall är jag kär i dig, Deanna Troi...
Det kommer jag alltid att vara.
Kom in.
Kolonisatörerna har gått ombord. De är 23.
Vi borde ha tänkt på huvuddirektivet.
-Det gäller inte människor. -Gör det inte?
Vår blotta närvaro kan ha skadat eller förstört deras sätt att leva.
Vad vi tycker om deras livsstil eller om de är människor spelar ingen roll.
-Vi är ansvariga. -Men vi måste ju avvärja hotet.
Ja, det är klart. Men i slutänden-
-var vi kanske lika farliga för kolonin som det där fragmentet.
Ansvarig utgivare: Ulf Rennstam